5.5+Web+2.0+og+ansvar

En diskusjon som foregår på mange personalrom rundt om på skolene er hva eleven kan finne på og ikke finne på på nettet. Datamaskinene må stå slik at læreren eller bibliotekaren til en hver tid ser hva som er oppe på skjermen. Med forbud og overvåkning skal eleven skjermes for uheldig og farlig påvirkning. Kjødet skal skjermes. Den rå natur skal formes i dannelse. Diskusjonene går rundt skjerming fra
 * å henge ut andre
 * bli utsatt for reklame
 * bli utsatt for pornografi og seksuelle overgrep
 * kjøp av ulovlig stoff
 * listen over farligheter er endeløs.

Og dette kan en ikke lukke øynene for. Eleven er der allerede. Forbud og overvåkning på skolen forhindrer ikke at eleven blir utsatt for alt dette og kan komme til å skaffe seg meget dyrekjøpt lærdom. Disse farlighetene har alltid eksistert. Men nettet gjør situasjonen for foreldre og lærere vanskeligere når det gjelder holdningsarbeid og beskyttelse. Nettet er kraftigere, når lenge, utvikler seg på en uoversiktlig måte for eldre generasjoner. Ikke desto viktigere blir det å sette seg inn i elevens bruk av nettet og være der barnet er. Å være der barnet er og dele deres interesser er det viktigste og det mest virkningsfulle i oppdragelse og læring. Å ikke være der, ikke ta del i del i utviklingen av det menigssøkende mennesket, kan få tragiske konsekvenser. Myndighetene arbeider med oppfølging av ulovligheter på nettet.

En skoleklasse arbeider med nett og mobbing. Lærer viser til SINTEF-forsker Petter Bae Brandtzæg som tror det er enklere å organisere mobbing i et nettsamfunn enn i det virkelige livet, og hun spør: "Hvorfor er det lettere å mobbe på Facebook enn face to face.". Ibsen erkjente det for 100 år siden at face to face forplikter mer. Han sier om seg selv: Ansikt til ansikt var jeg aldri en sterk mann". Dette er menneskelige trekk som hver generasjon på ta opp. Øve oss selv og nye generasjoner i ansvarlighet og det å kunne stå ansikt til ansikt for det er sier og gjør.

Noe skolen er opptatt av, er elevens blogging eller annen aktivitet knyttet til læreren eller skolen sin. [|//Læreren vil ikke "henges ut" på nettet.//] Myspace f.eks. er full av lærerkarateristikker. Vi ser også lærerkarakteristikker på avisenes blogsider, YouTube og mange flere steder. Dette er naturligvis ikke hyggelig. Hva gjør vi med det? Norge fikk i 1814 verdens frieste forfatning der trykke- og talefriheten sto høyt. Tidligere var det forbundet med stor straff å kritisere kongen, adelen og embetsverket. Med forfatningen av 1814 fikk Norge en helt enestående rettighet nedfelt i grunnloven. Trondheimsavisa Adressa er lagt ut på nett fra 1700-tallet og frem til i dag. Postmestere og lensmenn "henges ut". Her får man som fortjent eller ikke fortjent og debatten går. Om språket er kanseliets, er utropene og beskrivelsene ikke særlig pene. [|//Fra Adressa 1833 kan en lese en diskusjon vedrørende påstand om valgfusk.//] Her spares det ikke på karakterististikker. Tale- og trykkefriheten prises også. Tale- og trykkefrihet er av en så stor verdi i et demokrati og i en ellers fri forfatning, at en heller burde være opptatt av å oppdra og lære elevene til å bli empatiske, ærlige og sannferdige fremfor å begrense ytringsfrihtene. Enhver institusjon må være utsatt for og tåle kritikk.
 * Trykke- og talefrihet**

Et etisk aspekt er utvanning av "respekt for loven". I det interaktive cyberspace utvikles nettvek og kunnskap som er ønskelig og ikke ønskelig.Det er store endringer i verdensøkonomien. Pengetransaksjoner og handel går på tvers av landegrenser på en mer uoversiktlig måte. Elevene våre deler bilde- og musikkfiler. De kan kjøpe legemidler fra hele verden. De har lettere tilgang til "forbudt" lesestoff som tidligere sto gjemt i foreldrenes bokhyller. Filmer kjenner ingen aldersgrense. Norsk lov regulerer mye av dette. Rettsreglene er normative, vedtatte normer for akseptert handling. Brudd på disse normene medfører sanksjoner som straff og erstatning. Det er ulike regler i ulike land. Dette er en utfordring. Nå kan ingen påstå at nettet eller web 2.0 medfører noe nytt med hensyn til oppdragelse til å respektere lov og rett. Kriminalitet er uavhengig av nettet. Men med nettet er nok fristelsen og muligheten blitt mye større. Regelverket blir vanskelig å få øye på. Og sjansen for å bli tatt, er ikke alltid så store. Slikt sløver lett holdninger. Nettet ligger der uansett enten vi vil eller ikke. Hver generasjon må oppdra nye generasjoner. Det gjør en best ved å være gode forbilder, ikke ved å være struts, stikke hodet i sanden med holde opp en formanende pekefinger. Vi må være der barna er, på nett, og være med dem i diskusjonene og vise egne holdninger i praksis. .Det blir viktig å skaffe seg god kunnskap om regelverk og ansvarsforhold i forhold til handel, opphavsrett, hva som er norsk lov knyttet til pornografi og annen ulovlig programvare som er tilgjengelig på nettet. Å overholde norsk lov må fortsatt være en verdi en bærer med seg som et gode.Men utfordringer er der i stort stor grad. Det krever kunnskap om ungdoms bruk av nettet, nettets muligheter, engasjement og tilstedeværelse både av foreldre og lærere. Dialogen blir viktig. Det er ikke ulovlig å la være, men det er uetisk å la være. Det er videre en tjenesteforsømmelse i skolen å la være. Et av målene i den generelle delen av læreplanen er å hjelpe eleven til å bli et meningssøkende menneske.Det er en del av det integrerte mennesket. Digital kompetanse er en av de 5 grunnleggende ferdighetene. Når lærerne utarbeider sine lokale læreplaner i sine fag, skal de grunnleggende ferdighetene skal bakes inn med konkrete mål. Digital ferdighet i faget skal konkretiseres i kompetansemål. Etikk må komme inn som ett av hovedmålene.
 * Respekt for loven**

Det skrives og snakkes om dataavhengighet og ensomhet. En elev hadde mistet en nettvenn. En i delden var død. Vennene i delden snakket sammen om sorg. Den avdøde vennen måtte erstattes også skulle spillet gå videre. Eleven fortalte etterpå til læreren din. "De er mine eneste venner, jeg har ingen andre". Trist. Vennekulturen i dag er et kapittel for seg. De kan være et speilbilde av voksenverdenens nettverk. Hvordan skal en håndtere dette ? Det kan bli en konsekvens av for mye nettbruk og må håndteres som det og vil vel helst være en foreldreutfordring. En annen utfordring er elementer en ser av sammensmeltning av virkelighet og fiksjon for mange mennesker. Dette kan bli farlig for enkeltindivider og unge mennesker. Avhengighet eller hektethet enten det dreier seg om databruk, nettspill, andre spill, spiseforstyrrelser eller rusmidler må håndteres utenfor det pedagogiske feltet. Dette kan ikke være diskusjonen i skolen når det gjelder IKT i opplæringen. En vandrehistorie med visstnok rot i virkeligheten, er den om en ung student som slet psykisk og gled inn i en psykose. Etter et halvt år kom han ut. I mellomtiden hadde han vært på SecondLife og vært bartender. Han hadde ervervet seg en del realkompetanse. Han er i dag en dyktig student på en kunsthøyskole i Skandinavia.
 * Fiksjon og virkelighet**

Den stille eleven som ikke ønsker å markere seg eller bli publisert, hva med henne? Ja dette er et kjent problem. Rune Krumsvik i "Skulen og den digitale revolusjon" viser til FN`s barnekonvensjon og mener eleven har rett til å kunne få ta i bruk alle de verktøy som er tilgjengelig i læringsprosessen. Rettigheten fører til at skolen må ta i bruk sosial programvare. Men må eleven hvis hun ikke vil ? Den stille og beskjedne elevtypen tar heller ikke lett ordet i elevgruppen. Disse elevene trenger spesiell oppmerksomhet og trening. Vi vet at skal eleven mestre det krevende livet, må hun hjelpes til å delta i det. Det finnes muligheter for å skjerme fra innsyn. Det finnes muligheter for gradvis opptrening.Vi kjenner til at elevene kan misbruke nettet, mobbe via mobiltelefon, henge ut, fortelle all verden hvor idiotisk siste bloggen til medelevene er. Nettet er kraftfullt og farlig. Det når lenger ut enn skriking i skolegården. Dette er en pedagogisk utfordring mer enn et argument mot å ta i bruk web 2.0 i skolen. Engasjerte lærere har utviklet metoder for å trene den tause eleven i å ta ordet i elevgruppen. Flinke lærere lærer sine elever å opptre. Den gode læreren følger med og griper tak i mobbing. Nye metoder i nettatferd og ikke minst nettdeltakelse må utvikles. En metode kan være å ta i bruk de sosiale reglene som gjelder for en del i et dataspill. Skal en vinne, må gjeldende regler gjelde
 * Eleven som ikke vil involveres**
 * holde avtaler
 * dele med hverandre
 * ikke svikte
 * legge strategier sammen
 * være ærlig og sannferdig

Data og personvern er et stort kapittel. Ungdom er utsatt på nettet både i forhold til egen ufornuftig omgang med opplysninger om seg selv og andre, og andres negative bruk av hva de kan finne. Det kan få tragiske konsekvenser om personopplysninger misbrukes. [|//"Datatilsynet//] har, sammen med Utdanningsdirektoratet og Teknologirådet laget en informasjonskampanje for ungdom om personvern, ”Det er DU som bestemmer…”. Denne tar opp mange problemstillinger som er relevante nettopp i denne sammenhengen. Informasjon er lagt ut på [|//www.dubestemmer.no//]. Mange nettsteder der ungdom oppholder seg, opplyser om dette., jfr. [|//Personvernregler hentet fra Facebook//] Skole og foreldre får mye hjelp når det gjelder å veilede barnet / eleven i det å beskytte seg selv, ikke gå over grensen når det gjelder andre og i det hele tatt god oppførsel på nettet. Dette er nødvendig både for å verne seg selv mot seg selv og mot andre med onde hensikter. Nettvett og forståelse og respekt for personverneregler er nødvendig i forhold til et så slagkraftig verktøy som nettet. Å forsømme dette feltet, kan få tragiske følger. Det er ikke noe alternativ å stoppe tilgang til nettet. Og et positivt menneske- og elevsyn vil ta sjansen på at dette nytter. I bunn og grunn vil vi være ansvarlige. men det må læres. Ansvarlighet er en artefakt i en humanistisk kultur.
 * Redd meg fra meg selv, personvern**