5.+Verdisyn

En analyse av hva utviklingen av Skole2.0 innebærer med tanke på verdisyn, etikk (noen negative sider her?) og refleksjon av hva utviklingen av web2.0-teknologier kan føre til på lenger sikt.

Utviklingen av Skole 2.0. vil medføre og medfører allerede en rekke diskusjoner knyttet til etikk som til syvende og sist styres av det verdisyn og menneskesyn er har. Men ens verdisyn er relativt. Nye erfaringer gir nye refleksjoner, og verdisyn endres. Kanskje vil også ens menneskesyn få noen andre dimensjoner. Men da må en ikke som kardinalene på Galileis tid. De nektet å se i mikroskopet hans. Det de kunne se, kunne forrykke deres forståelse av verden. Det er viktig å ha kjennskap til den teknologiske utviklingen og bruken av den. Foreldre og lærere må kikke inn i elevenes verden. Elevene er på nettet. De benytter mye av den programvaren som kommer innunder benevnelsen web 2.0 som er beskrevet tidligere i oppgaven. Interessen for denne sosiale programvaren er ikke påtrengende i skolen, og foreldre og lærere sukker over tiden poden sitter foran skjermen og frykter avhengighet, mobbing, overgrep, svindel og fusk. Men det er en gryende interesse for hvilke muligheter web2.0 kan gi opplæringen. Samtidig er det er mye mostand fordi web 2.0 utfordrer en rekke holdninger og verdier. Det er viktig å kunne reflektere over hva nettet kan føre til av endringer og utvikling. Dette er nødvendig dersom en skal ta aktivt del i opplæringen og veiledningen av unge mennesker .. I denne teksten vil analyse og refleksjon knyttet til verdisyn og etikk og refleksjoner av hva utviklingen av web 2.0-teknologier kan føre til på lengre sikt begrense seg til seg til det pedagogiske feltet som elev- og læringssyn og metodikk samt mål for opplæringen i den generelle delen av læreplanen.
 * Innledning**

Elevsyn og metodikk i opplæring og veiledning
Hvem eller hva er eleven? I møtet med IKT og ikke minst programvare som defineres inn under web 2.0 går diskusjoner som avslører ulike ståsted i synet på eleven og læring. Gunnar Berg hevder at skolen står i en pedagogisk arv som han kaller den skjulte og den offisielle læreplanen (Skolekultur, nøkkelen til skoleutvikling, 199 s. 69) Sentralt står synet på eleven (mennesket), dermed synet på læring og læringens på innhold. Bergs poeng er at skolen drives offisielt etter de åpne læreplanene, de som til en hver tid gjeldende læreplaner og er basert på mer progressivistisk pedagogikk med Dewey som forgrunnsskikkelse. Men det er andre læreplaner som også er høyst levende, de såkalte skjulte. Berg mener at skolen og mange lærere står i tradisjoner med røtter bakover til Herbarts oppdragelseslære. Dette var en pedagogikk som skilte mellom proletariatets barn og borgerskapets barn. For proletariatet dreide det seg om tukt, underkastelse og kamp mot det rå begjær. Mennesket var en rå masse som måtte formes. For borgerskapets barn var den prosessen kommet et stykke lengre grunnet oppvekst og oppdragelse i "møblerte hjem" (i samsvar med borgerskapets dannelsesideal). For disse kunne en i større grad ta utgangspunkt i deres individuelle forutsetninger. For John Dewey (1859-1952) var nok samfunnets mål mer interessante enn barnets utvikling, men likevel gir han uttrykk for et annet menneskesyn enn Herbart. Veien mot målet er å la barnet få utvikle seg (jfr. artikkel av Lars Løvlie i Thuen og Vaages bok «Oppdragelse til det moderne" [|//Dewey//] ) Dewey mener at vi mennesker er utrustet med fire instinkter: . Herbart og Dewey representerer to ulike menneske- / elevsyn og dermed også læringsmetoder; Tukt, underkastelse og kamp mot rå natur i motsetning til utvikling av iboende positive drivkrefter til utvikling og læring og "learning by doing". I diskusjonene på lærerværelsene kan en lure på hvordan det står til med rådende elevsyn i skolen, ikke minst når diskusjonen kommer inn på bruken av nettet og web 2.0. En er mer opptatt av å sikre seg mot virus, mot nedlasting av porno, spill i timene og dataavhengighet enn hva nettet kan bidra med at utvikling og læring, motivasjon og kreativitet. Bruk av de interaktive verktøyene i web.2.0 vil støtte mer opp under Deweys elev- og lærigssyn enn tradisjonell formidlingspedagogikk og 1. generasjons bruk av nettet. Dette er en verdi og i samsvar med offisielle læreplanen som nettopp har som mål å utvikle eleven til å bli meningssøkende, deltakende, lærende og kreativ.
 * interessen for å samtale/kommunisere (sosialt instinkt)
 * interessen for å undersøke og forstå (søken etter viten)
 * interesse for å tilvirke og konstruere (ønske om å utrette noe)
 * interesse for å uttrykke seg kunstnerisk (instinktiv følsomhet)

Mennesket som et sosialt vesen, valg av læringsmetoder for å fremme humanistiske verdier
Bruk av web 2.0 vil også støtte opp under læringsteorier knyttet til konstruktivisme og Vygotsky. Vygotsky vektla sammenhengen mellomk språk, læring og det sosiale. Barnets mentale prosesser er kollektive prosesser. Det er først i det kollektive rom med veiledning og samtaler samt erfaringer sammen med andre, at barnet kan lære på høyere mentalt nivå og utvikle språket. Vygotski ville understreke betydningen av veiledning fra en som kan mer i den verden barnet gjør seg sine erfaringer. Om skolen tvinger eleven til ensidig formidling, underkastelse, individualitet og ensidig konkurranse, finner eleven andre veier. Det blir et liv i læring utenfor skolen og uten den veiledning som barnet trenger. Det er direkte uetisk ikke å ta del i elevens liv der hun/han er og benytte dette i en målrettet aktivitet. Noe annet er ikke i samsvar med offisielle læreplaner gjennom mange tiår, der utgangspunktet skal være elevens læreforutsetninger i videste betydning. Her ligger grunnlaget for tilpasset opplæring, en forskriftsfestet rett enhver elev har. Web 2.0 gir muligheter som vi ikke tidligere har hatt.

Sosial konstruktivisme
Konstruktivismen er en læringsteori som forklarer læringsprosessen som en aktiv prosess der den lærende konstruerer mentale modeller gjennom en aktiv eksperimenterende atferd. Den bygger på Jean Piagets ideer og senere videreutviklet av bl.a Seymour Papert. Det betyr at læring i liten grad vil skje når elevene er passive tilhørere som ved tavleundervisning eller forelesninger. Det er interessant å reflektere over [|Aulestads forståelse og utlegning] av Baylis & Smith. Sosial konstruktivisme er en sosiologisk læringsteori som tar for seg hvordan sosiale fenomener utvikler seg i en sosial kontekst. Et sosialt atferdsmønster (artefakt) kan være karakteristisk for en kultur, og andre kulturer kan ha utviklet helt andre artefakter. Hvordan forholder individene seg til det de til enhver tid opplever som virkeligheten? Individene konstruerer m.a.o. sine sosiale ferdigheter gjennom et samspill med individene og artefaktene de har rundt seg. Ericsons utviklingsteori underbygger dette. Det betyr at det er viktig å gå inn i elevens verden og være der deres kultur er og være en del av den.

Og eleven er på nett. De spiller, chatter, deler informasjon, skaffer seg venner, hører på musikk og ser filmer, deler sin interesser med andre og deltar i ulike nettverk. De opplever, gleder seg, utnytter det og lærer. Det læres sammen med andre og i den kultur som utvikles på nettet. Mye lærdom blir resultatet, men uten veiledning av en voksen, noe Vygotsky understreket betydningen av. Nettet utvikles, og ungdommene er med på å utvikle det. Nye tjenester oppstår hele tiden. Det stilles store krav til skole og hjem om de fortsatt vil være med å påvirke læringen, så og si få et ord med i laget hva angår utvikling av ungdommens sosiale ferdigheter og holdninger. Men det er ikke lett å akseptere at læring i liten grad vil skje når elevene er passive tilhørere som ved tavleundervisning eller forelesninger. Universitetene har også i liten grad tatt inn over seg det som etter hvert er i ferd med å bli elementær læring om læring. Enten eller er ikke noe mål. Her trengs mer metodeforskning i forhold til målet for opplæringen. Det er uetisk ikke å ha en forskende holdning til elevkulturen og hvordan eleven lærer. Empati og interesse for hverandre og positiv tro på mennesket er fortsatt artefakter i et humanistisk samfunn. Ønsker vi at det fortsatt skal være det? Ja, da må vi i følge læringsteorier som vektlegger det sosiale i opplæringen, delta i de kommende generasjoners liv. Uten det, fører vi ikke den humanistiske arv videre.

Sosial programvare som verktøy for involvering, en verdi
Artikkelen [|////Social software:E-learning beyond learning management systems, artikkel av Christian Dalsgaard////] diskuterer nettopp involvering av elevenes interaktive bruk av internett som ressurs. I sammendaget står følgende (oversatt:) .. "det er nødvendig å flytte e-læringen ut over de tradisjonelle e-læringssystemene og heller involvere elevene i en interaktiv bruk av internettet som ressurs." Stikkord er sosial programvare, e-læring, sosial konstruktivisme, administrative lærigsverktøy, personlige verktøy og sosiale netverk.Egenskaper ved verktøyene skal være: - mer selvstyrende - problembasert - mer samarbeidsfremmende Dette krever tilgang og veksling mellom ulike nettsider og ikke minst mulighet for andres innsyn og mulighet for kommentar og samskriving.

Flerkulturell forståelse, respekt og likeverd
Web 2.0 får oss til å reflektere over muligheten for en ny pedagogikk i et flerkulturelt samfunn. Det flerkulturelle samfunnet krever en ny innsats for å integrere seg i forhold til det faktum at vi er flerkulturelle. I Kultur for læring ( St.m. 30 2003-2004) er det et mål å ruste skolen for et større mangfold og verdsette forskellighet og håndtere ulikhet. I kunst, litteratur og forskning formildes de ulike kulturelle atferdsmønstre. Kulturarven er nedfelt som en verdi i skolens formålsparagraf. Kulturarven er stor dersom en tar kulturutfordringen på alvor i det kulturelle mangfoldet. Nettet gir tilgang til ulike kulturers språk, litteratur, kunst og forskning. Og til forskjell fra 1.generasjons bruk av nettet - anledning til å innhente informasjon - kan alt dette stoffet ved hjelp av sosial programvare i web 2.0 deles, kommenteres og diskuteres. Anledningen til å fremme tverrkulturell innsikt og forståelse er der om en tar den i bruk. Dette er en verdi og gir fremtidsperspektiver for et samfunn der en artefakt er flerkulturell forståelse og akseptering. Uten å ta denne utfordringen på alvor, kan konsekvnsene bli en annen, en homogenisering, rasisme og utestenging. Dette gir liten grad av rustethet for mangfold. For den enklete elev som som skal ha opplæring i en fremmed kultur, vil det bety mye læringsmessig å benytte nettet for å hente inn hennes kulturelle ryggsekk i skoleverdagen og ikke minst dele den med de andre i elevgruppa. "En elev sier det slik: Jo mindre jeg skjønte av det som foregikk i timene, jo mer hatet jeg det norske språket.Det er vanskelig å ikke ha ord til å uttrykke det en føler, glede og sinne for eksempel" elev i vgs. Det er trist å bli sett på som en fremmed, mystisk fremmed. Som om jeg ikke er en del av Norge selvom jeg har bodd her hele mitt liv", Cazan. Sitatene er hentet fra et foredrag av Fred Carlo Andersen, ILS 12.12.2005. Mye kan sies om denne utfordringen, men nettet og web 2.0 gir muligheter for en ny pedagogikk i et flerkulturelt samfunn.

En del av kulturen i web 2.0 er de virituelle tredimensjonale rollespillene eller sosialiseringsverdene som lar deg konstruere ditt liv, dine venner og din image. Det er fasinerende å se hvordan unge mennesker i sin søken etter identitet hiver seg på programmer som SecondLife. Netspill tjener også som en læringsarena i den sosiale utviklingen av ungdommen. Her må foreldre og lærere være med. De må "kikke inn i mikroskopet", delta i diskusjonene, være gode veiledere og medmennesker på veien mot identitet, trygghet og fremtidsoptimisme. Når det er slik at individerene konstruerer sine sosiele ferdigheter gjennom samspill med andre individer og de kulturelle artefaktene de har rundt seg, vil læringsmetoder som fremmer det sosiale og som drar nytte av kulturens artefakter, bidra til økt og målrettet læring. Web 2.0 gir anledning til å delta. Det er stort sett åpen programvare og ikke passordbeskyttet som ulike læringsplattformener som brukes i skolen. Som eksempel kan en lese hvordan [|//slapfish//], en ung mann på nå 27 år, har utviklet sine sosiale ferdigheter på nettet. En vil kunne få et innsyn i nettets artefakter, verdifull informasjon som en hver foreldre og lærer vil kunne dra nytte av. YouTube og facebook er "kikkerter " inn i våre ungdommers verden. Her kan en delta. En elev hadde oppdaget at læreren (medstudent på dette studiet) var på Facebook. Det ble ikke helt godt mottatt. Nå måtte en passe seg mer. Læreren repliserte: Nei, du må ikke passe deg mer, men du må kunne stå for det du skriver, for jeg tar deg på alvor".
 * __Den åpne programvare__, foreldre og læreres mulighet for innsyn i de unges verden**

En diskusjon som foregår på mange personalrom rundt om på skolene er hva eleven kan finne på og ikke finne på på nettet. Datamaskinene må stå slik at læreren eller bibliotekaren til en hver tid ser hva som er oppe på skjermen. Med forbud og overvåkning skal eleven skjermes for uheldig og farlig påvirkning. Kjødet skal skjermes. Den rå natur skal formes i dannelse. Diskusjonene går rundt skjerming fra
 * Nettes farligheter**
 * å henge ut andre
 * bli utsatt for reklame
 * bli utsatt for pornografi og seksuelle overgrep
 * kjøp av ulovlig stoff
 * listen over farligheter er endeløs.

Og dette kan en ikke lukke øynene for. Eleven er der allerede. Forbud og overvåkning på skolen forhindrer ikke at eleven blir utsatt for alt dette og kan komme til å skaffe seg meget dyrekjøpt lærdom. Disse farlighetene har alltid eksistert. Men nettet gjør situasjonen for foreldre og lærere vanskeligere når det gjelder holdningsarbeid og beskyttelse. Nettet er kraftigere, når lenge, utvikler seg på en uoversiktlig måte for eldre generasjoner. Ikke desto viktigere blir det å sette seg inn i elevens bruk av nettet og være der barnet er. Å være der barnet er og dele deres interesser er det viktigste og det mest virkningsfulle i oppdragelse og læring. Å ikke være der, ikke ta del i del i utviklingen av det menigssøkende mennesket, kan få tragiske konsekvenser. Myndighetene arbeider med oppfølging av ulovligheter på nettet.

Noe skolen er opptatt av, er elevens blogging eller annen aktivitet knyttet til læreren eller skolen sin. [|//Læreren vil ikke "henges ut" på nettet.//] Myspace f.eks. er full av lærerkarateristikker. Vi ser også lærerkarakteristikker på avisenes blogsider, YouTube og mange flere steder. Dette er naturligvis ikke hyggelig. Hva gjør vi med det? Norge fikk i 1814 verdens frieste forfatning der trykke- og talefriheten sto høyt. Tidligere var det forbundet med stor straff å kritisere kongen, adelen og embetsverket. Med forfatningen av 1814 fikk Norge en helt enestående rettighet nedfelt i grunnloven. Trondheimsavisa Adressa er lagt ut på nett fra 1700-tallet og frem til i dag. Postmestere og lensmenn "henges ut". Her får man som fortjent eller ikke fortjent og debatten går. Om språket er kanseliets, er utropene og beskrivelsene ikke særlig pene. [|//Fra Adressa 1833 kan en lese en diskusjon vedrørende påstand om valgfusk.//] Her spares det ikke på karakterististikker. Tale- og trykkefriheten prises også. Tale- og trykkefrihet er av en så stor verdi i et demokrati og i en ellers fri forfatning, at en heller burde være opptatt av å oppdra og lære elevene til å bli empatiske, ærlige og sannferdige fremfor å begrense ytringsfrihtene. Enhver institusjon må være utsatt for og tåle kritikk.
 * Trykke- og talefrihet**

Et etisk aspekt er utvanning av "respekt for loven". I det interaktive cyberspace utvikles nettvek og kunnskap som er ønskelig og ikke ønskelig.Det er store endringer i verdensøkonomien. Pengetransaksjoner og handel går på tvers av landegrenser på en mer uoversiktlig måte. Elevene våre deler bilde- og musikkfiler. De kan kjøpe legemidler fra hele verden. De har lettere tilgang til "forbudt" lesestoff som tidligere sto gjemt i foreldrenes bokhyller. Filmer kjenner ingen aldersgrense. Norsk lov regulerer mye av dette. Rettsreglene er normative, vedtatte normer for akseptert handling. Brudd på disse normene medfører sanksjoner som straff og erstatning. Det er ulike regler i ulike land. Dette er en utfordring. Nå kan ingen påstå at nettet eller web 2.0 medfører noe nytt med hensyn til oppdragelse til å respektere lov og rett. Kriminalitet er uavhengig av nettet. Men med nettet er nok fristelsen og muligheten blitt mye større. Regelverket blir vanskelig å få øye på. Og sjansen for å bli tatt, er ikke alltid så store. Slikt sløver lett holdninger. Nettet ligger der uansett enten vi vil eller ikke. Hver generasjon må oppdra nye generasjoner. Det gjør en best ved å være gode forbilder, ikke ved å være struts, stikke hodet i sanden med holde opp en formanende pekefinger. Vi må være der barna er, på nett, og være med dem i diskusjonene og vise egne holdninger i praksis. .Det blir viktig å skaffe seg god kunnskap om regelverk og ansvarsforhold i forhold til handel, opphavsrett, hva som er norsk lov knyttet til pornografi og annen ulovlig programvare som er tilgjengelig på nettet. Å overholde norsk lov må fortsatt være en verdi en bærer med seg som et gode.Men utfordringer er der i stort stor grad. Det krever kunnskap om ungdoms bruk av nettet, nettets muligheter, engasjement og tilstedeværelse både av foreldre og lærere. Dialogen blir viktig. Det er ikke ulovlig å la være, men det er uetisk å la være. Det er videre en tjenesteforsømmelse i skolen å la være. Et av målene i den generelle delen av læreplanen er å hjelpe eleven til å bli et meningssøkende menneske.Det er en del av det integrerte mennesket. Digital kompetanse er en av de 5 grunnleggende ferdighetene. Når lærerne utarbeider sine lokale læreplaner i sine fag, skal de grunnleggende ferdighetene skal bakes inn med konkrete mål. Digital ferdighet i faget skal konkretiseres i kompetansemål. Etikk må komme inn som ett av hovedmålene.
 * Respekt for loven**

Det skrives og snakkes om dataavhengighet og ensomhet. En elev hadde mistet en nettvenn. En i delden var død. Vennene i delden snakket sammen om sorg. Den avdøde vennen måtte erstattes også skulle spillet gå videre. Eleven fortalte etterpå til læreren din. "De er mine eneste venner, jeg har ingen andre". Trist. Vennekulturen i dag er et kapittel for seg. De kan være et speilbilde av voksenverdenens nettverk. Hvordan skal en håndtere dette ? Det kan bli en konsekvens av for mye nettbruk og må håndteres som det og vil vel helst være en foreldreutfordring. En annen utfordring er elementer en ser av sammensmeltning av virkelighet og fiksjon for mange mennesker. Dette kan bli farlig for enkeltindivider og unge mennesker. Avhengighet eller hektethet enten det dreier seg om databruk, nettspill, andre spill, spiseforstyrrelser eller rusmidler må håndteres utenfor det pedagogiske feltet. Dette kan ikke være diskusjonen i skolen når det gjelder IKT i opplæringen. En vandrehistorie med visstnok rot i virkeligheten, er den om en ung student som slet psykisk og gled inn i en psykose. Etter et halvt år kom han ut. I mellomtiden hadde han vært på SecondLife og vært bartender. Han hadde ervervet seg en del realkompetanse. Han er i dag en dyktig student på en kunsthøyskole i Skandinavia.
 * Fiksjon og virkelighet**

Den stille eleven som ikke ønsker å markere seg eller bli publisert, hva med henne? Ja dette er et kjent problem. Rune Krumsvik i "Skulen og den digitale revolusjon" viser til FN`s barnekonvensjon og mener eleven har rett til å kunne få ta i bruk alle de verktøy som er tilgjengelig i læringsprosessen. Rettigheten fører til at skolen må ta i bruk sosial programvare. Men må eleven hvis hun ikke vil ? Den stille og beskjedne elevtypen tar heller ikke lett ordet i elevgruppen. Disse elevene trenger spesiell oppmerksomhet og trening. Vi vet at skal eleven mestre det krevende livet, må hun hjelpes til å delta i det. Det finnes muligheter for å skjerme fra innsyn. Det finnes muligheter for gradvis opptrening.Vi kjenner til at elevene kan misbruke nettet, mobbe via mobiltelefon, henge ut, fortelle all verden hvor idiotisk siste bloggen til medelevene er. Nettet er kraftfullt og farlig. Det når lenger ut enn skriking i skolegården. Dette er en pedagogisk utfordring mer enn et argument mot å ta i bruk web 2.0 i skolen. Engasjerte lærere har utviklet metoder for å trene den tause eleven i å ta ordet i elevgruppen. Flinke lærere lærer sine elever å opptre. Den gode læreren følger med og griper tak i mobbing. Nye metoder i nettatferd og ikke minst nettdeltakelse må utvikles. En metode kan være å ta i bruk de sosiale reglene som gjelder for en del i et dataspill. Skal en vinne, må gjeldende regler gjelde
 * Eleven som ikke vil involveres**
 * holde avtaler
 * dele med hverandre
 * ikke svikte
 * legge strategier sammen
 * være ærlig og sannferdig

Data og personvern er et stort kapittel. Ungdom er utsatt på nettet både i forhold til egen ufornuftig omgang med opplysninger om seg selv og andre, og andres negative bruk av hva de kan finne. Det kan få tragiske konsekvenser om personopplysninger misbrukes. [|//"Datatilsynet//] har, sammen med Utdanningsdirektoratet og Teknologirådet laget en informasjonskampanje for ungdom om personvern, ”Det er DU som bestemmer…”. Denne tar opp mange problemstillinger som er relevante nettopp i denne sammenhengen. Informasjon er lagt ut på [|//www.dubestemmer.no//]. Mange nettsteder der ungdom oppholder seg, opplyser om dette., jfr. [|//Personvernregler hentet fra Facebook//] Skole og foreldre får mye hjelp når det gjelder å veilede barnet / eleven i det å beskytte seg selv, ikke gå over grensen når det gjelder andre og i det hele tatt god oppførsel på nettet. Dette er nødvendig både for å verne seg selv mot seg selv og mot andre med onde hensikter. Nettvett og forståelse og respekt for personverneregler er nødvendig i forhold til et så slagkraftig verktøy som nettet. Å forsømme dette feltet, kan få tragiske følger. Det er ikke noe alternativ å stoppe tilgang til nettet. Og et positivt menneske- og elevsyn vil ta sjansen på at dette nytter.
 * Redd meg fra meg selv, personvern**

Alle resonnementene ovenfor vil skape diskusjon på et lærerværelse. Diskusjoner vil til syvende og sist dreie seg om verdisyn og hente argumenter fra forskning, erfaringer og synsing. Uansett hva en måtte mene om hvem eller hva eleven er, vil den interaktive nettbruken fremme sider ved mennesket som det sosiale, det nysgjerrige, det å ville utrette noe og kunne utfolde seg og ta i bruk sine kreative sider. Det har vist seg og kan dokumenteres. Et elemenet er hvordan vi hånderer det elevene bringer fram av kunnskaper, ferdigheter og holdninger. Spørsmålet utfordrer synet på hvem som eier kunnskapen, ferdigheten og holdningen. Dersom en tar i bruk web 2.0 og slipper eleven til i utviklingen av hva som skal settes som dagsorden i klasserommet, vil en fort komme over i diskusjonen om dette. En lærer laget lærebok sammen med elevene sine. Læreren hadde ansvar for å klargjøre ferdighetsmålene som skulle nåes utfra læreplanen, men det gjensto å hente inn temaer og stoff, arbeidsmetoder og evalueringsformer. Er det ansvarlig å la elevene delta i dette. Det er den ene utfordringer. Den andre er villigheten til å dele. I et konkuransesamfunn vil det være en utfordring å dele. Har jeg noe kunnskap som gjør at jeg kan få høyeste karakter eller få lokalt lønnspålegg, hvor villig er jeg til å dele. Jeg kunne få konkurrent. To verdisyn står mot hverandre og representerer ulike verdisyn, verdisyn: inkludering, deling, samarbeid mot individualitet og konkurranse. Lærere som har tatt i bruk web 2.0 i opplæringen, opplever at elever ikke vil skrive sine oppgaver på en wiki f.eks. De vil ikke dele. Lærerrommene rundt om opplever det samme. Ikke alle lærere dele rundhåndet med hverandre. Å lære ved å dele, er en kultur som utfordrer. Men dersom en erfarer ved å dele, lærer en mer. Kanskje en kunne erfare at fellesnytten på lang sikt kan tjene egennytten.
 * Å dele og inkludere**

Artikkelen "The Dawn of Emergent Collaboration ", Spring 2006, har en vakker tittel. I en tid med digital informasjonsflom, impulskaos og kunnskapsarbeiderens følelse av tilkortkommenhet i stadig omstilling, fornemmer leseren en lysning, en sol stige opp i morgengryet. I artikkelen peker Andrew P. McAfee på muligheter web 2.0 &Enterprice 2.0) gir samarbeid, og interaktiv informasjon og læring som kan lette kunnskapsarbeideres arbeidssituasjon, gi mer oversiktlige forhold mht kunnskapstilegnelse og dermed økte og bedre resultater. Han viser til eksempler og forskning . Det samme kan elever erfare. Men det verdimessige grunnlaget vil ikke være endret. En verdimessig endring skjer når en lærer, deler og inkluderer på det verdimessige grunnlaget: alle skal med. Web 2.0 er mulighetens verktøy. Uansett verdisyn, vil bruk av web 2.0 måtte hvile på troen på medarbeidere og på elever, villigheten til å slippe dem til, åpne opp for delaktighet, medbestemmelse og medvirkning. Dette er en verdiforankring som også er nedfelt i skolens generelle læreplan og i Hovedavtalen for ansatte. Bruk av web 2.0, f.eks. bruk av wiki, bligg, RSS feeds til informasjon og kunnskapsdeling utfordrer skolen på mange måter. Den utforder ikke minst ledelsestrukturer og tillærte maktposisjoner i skolen og i klasserommet. Tillærte holdninger til egen kunnskap og "eierskap" må endres. Et eksempel på dette er Wikipedia.

"Håpløst naivt og utopisk" var Andrew P. McAfee`s tanke da han først hørte om dette folkelige leksikon der forfattere av alle slag, uavhengig av akademisk rangering, inviteres til artikkelskriving. Alle inviteres til å skrive, redigere og være med å utvikle leksikonet til å bli bedre og bedre. Vel ble verden forundert over e-post, sms, internett og etter hvert læringsplattformer og portaler. Nå var muligheten her for i enda større grad å få formidlet sin informasjon, sin kunnskap, sin lære, sine ideer og sine bestillinger ut til skole-Norges elever og ansatte. Revolusjonen fra Guthenberg og boktrykkerkunsten på 1400-tallet kunne få enda større trykk med ny teknologi. Med boktrykkerkunsten kunne bibelen oversettes og spres til folket, og kirkens rolle som budskapsformidler ble svekket. Maktforhold ble forrykket. Med 1. generasjonsbruk av nettet, vil flere nå mer kunnskap, og maktforhold forrykkes ytterligere. Men det er i bunn og grunn ikke grunnleggende forskjeller mellom boka og 1.generasjons internettbruk. Det dreier seg om informasjonskanaler som i like som stor grad som boka, styres av en forfatter eller en gruppe som har kontroll med innhold og lar andre lese. E-mailen og sms gir riktignok mulighet for å respondere, men få vil se det, bare de inviterte. 2.generasjons nettbruk åpner for samarbeid og ikke minst deling og utvikling av kunnskap, åpen for alle. Dette åpner for alles muligheter til å lage kunnskapsbaserte sider tilgjengelig for alle. Fra å bruke nettet, åpnes det for å være med å utvikle det. Ungdommen er i full gang.
 * Kunnskap og makt**

Web 2.0 utfordrer gamle maktstukturer på en helt ny måte. Vi er opptatt av makt. Kunnskap er makt, har det alltid het, og kunnskap er makt. Makthavere har vært klar over dette, og historien har vist at tildeling av kunnskap har vært styrt politisk. Det norske skolesystemet er et resultat at et politisk ønske om demokratiutvikling, likhet og likeverd. Alle barn skal ha lik rett til kunnskap og utvikling og dermed innflytelse og makt. Like fullt har kunnskapstildelingen vært styrt. Det er noen som bestemmer hva barna skal lære. Læreplaner og eksamen styrer mye, men læreboka og læreren har stått sentralt i tildelingen av den kunnskapen barn og unge skal reprodusere. I all ledelse ligger også et element av leders ansvar for å holde visjonen og de gode mål oppe. Dette eier lederen. Men større grad av interaktiviet og alles delaktighet i utvikling av kunnskap og kompetanse vil rokke ved eksisterende maktposisjoner.

Professor Berg skriver i boka si, Skolekultur1999, om de rådende kulturer som setter de indre grensene for hva som er tillatt og ikke tillatt, akseptert og ikke akseptert i skolen. Wikipedia representerer et inkluderende syn på mennesket og troen på det. Den som vil, kan være redaktør. Den som vil, har noe å komme med. Kunnskapen eies av alle, ikke bare noen få. Wikipedias grunnlegger, Jimmi Wales, åpnet for lugubre innlegg og upålitelig kunnskapsstoff. Han hadde likevel tro på et leksikon skrevet av folket, folket som har kunnskap og som gjerne vil skrive, dele og være med. Han mente at innholdet ville regulere seg selv. Leserne vil ikke akseptere alt, og en hver kan jo gå inn og slette, redigere, endre. "… if you want your writing to survive, you really have to strive to be cooperative and helpfull….", ellers vil du bli slettet. Det er blitt et godt og meget utbredt leksikon. Vil skolen tørre å utvikle egne lærebøker alla wikipedia? Vil den som har eid kunnskapen være villig til å gi slipp på sin monopolrolle som kunnskapsformidler ? Et interessabnt fenomen i dag er forskjellen på taksonomier og folksonomier. Enten vi vil eller ikke, er kunnskapseliten utfordret av brukerne i på nettet som tagger, søker, lenker seg opp og er med på å utfordre taksinomitenkningen. Hva leses mest, hva lenkes sammen, hva kommer opp av nye kunskapskombinasjoner og ny refleksjon? Elevene er med utenfor skolen. De kan være med i skolen. Konsekvensen kjenner vi enda ikke.

Det er vanskelig å slippe synet på barnet som en rå masse som skal dannes i lærerens bilde, den dannelse som en intellektuell elite har utmeislet. Videre er det ikke så sikkert at ulike ledelses- og organisasjonsteorier har endret på den gamle lederrollen som maktinnehaver og kontrollør. Slike holdninger inviterer ikke til samarbeid for å dele og utvikle ny kunnskap. . Nå utfordres både bildet av mennesket, eleven og medarbeideren og vurderingen av hva som relevant og dannende kunnskap. For alle parter vil det dreie seg om å gi avkall på egen makt til fordel for å lære gjennom å dele og samarbeide. Er det naivt og utopisk?
 * Avslutning**

Vår tro er at web 2.0 kan bli et verktøy i skolen for å fremme demokratiutvikling, tilpasset opplæring, likeverd og respekt. Dette vil være verdier i samsvar med den åpne læreplanen slik den ligger i Kunnskapsløftet. Og dette er verdier som ligger nedfelt i generelle humanistiske grunnverdier.

To histroriner.

1. Eksamenskandidatene har prøvd ut all programvare som er nevnt i denne oppgaven, bl.a. facebook. En fjern slektning oppdaget dette og inviterte en venn. Denne slektningen tilhører en gruppe ungdommer som strever med livet sitt. Følgende er skrevet på hverandres wall.

Eksaminanden:

Hei Fredrikke Koselig å bli invitert av deg da - og så på Facebook. Jeg har ikke lært så mye om facebook enda, og ser ikke helt nytten. Men nå ble det en mening da siden jeg kom i kontakt med deg. Hvordan bruker du facebook? Fortell meg hvordan du fant meg på facebook - lær meg mer om dette siden.

Hilsen N.N.

Svar: Today at 10:59pm

Heia!! Jeg synes det er viktig at familien holder sammen....og så bor vi jo så langt vekke fra hverandre....og det er ikke alltid like lett å ringe.... Så da tenkte jeg at disse greiene kunne være en nyttig ting for å holde litt kontakt!! ;-))) Jo....facebook er jo en måte å skaffe og å holde kontakt med venner og familie. Du kan søke på navn og lagre venner og finne igjen gamle kjente. Jeg synes det er morsomt.....jeg fikk disse greiene i dag, så jeg er ikke så godt trent selv ennå...hehe... Men når jeg lærer noe mer så kan jeg jo si det videre til deg!! KLem fra Fredrikke

Verdifullt. Dette kan også skje mellom lærer og elev. Det viktigste i skolen er møtet mellom elev og lærer.

2. Byens siste "De er veldig sjeldne. Og så er de så veldig søte. Jeg vil gjerne hjelpe dem", Aftenposten 26.06.07. Emil (11) fant truet salamander på Hovind da moren løftet på et kumlokk fordi hun skulle tømme vann ut av en vannseng. Emil så noen dyr komme frqm. Han tok bilde og delte bilde med sabima@sabima.no. Artsdetektiven oppdaget en truet salamanderart .Emil ble en oppdager og delaktiv i arbeidet med biologisk mangfold. Verdifullt. Alle kan oppdage og dele, også Emilo 11 år.