IKT+i+skolen

Litt historikk
Da internett gjorde seg gjeldende på begynnelsen av nittitallet var det med tjenester som e-post, filoverføring (ftp), web (http), emnesøk, nyhetsgrupper med mer. Det var mange tjenester. Ved siden av e-post ble bruken av web med sine hyperlenker og grafiske design stadig mer populært og protokollen som ble brukt (hyper text transfer protocol) ble etter hvert i stand til også å håndtere andre tjenester som e-post og filoverføring. Det virtuelle rommet av mer eller mindre sammenlenkede nettsider fikk navnet World Wide Web (på norsk verdensveven) som raskt ble forenklet til web. Alle firmaer og institusjoner fikk etterhvert sine hjemmesider. Mange hadde også egne private hjemmesider. Men kommunikasjonen var veldig enveis, omtrent som å lese en bok eller se på TV. Det var få produsenter og mange forbrukere. Det å kunne utvikle websider var en nøkkelkompetanse.

Web 2.0
Med de nye tjenestene som har fått samlebetegnelsen web 2.0 har dette endret seg mye. Det er blitt veldig enkelt å bli en bidragsyter på nettet og "alle" kan nå både legge ut både tekst, bilder og video som er egenprodusert. Mens man tidligere både trengte egen dyr og komplisert programvare og maskinvare samt spesiell kompetansefor å produsere innhold, kan man i dag nesten gjøre alt med en nettleser. All programvaren er gratis og det samme er lagringsmediet. Det bor en liten forfatter i mange av oss, og det å være synlig på nettet er viktig for mange. I tillegg er nettet blitt en sosial arena der man kommuniserer, deler erfaringer, treffer andre og leker (spiller). Dagens unge er de digitale innfødte mens foreldregenerasjonen på mange måter er de digitale immigrantene. Teknologien er her, dagens unge bruker den og skolen må forholde seg til dette.

Paradigmeskifte?
Selv om det er læreplanene som skal styre innholdet i undervisningen er det oftest lærebøkene som bestemmer både tema, utvalg progresjon og eksempler. Dette vil ta slutt. Læreboka som eneste lærekilde vil ta slutt. Tiden er snart overmoden for å utnytte webben til å fange inn relevant stoff. Dette vil også gjøre elevene mer aktive i forhold til sin egen læreprosess. Både i stoffutvalg og samarbeidsformer blir utfordret. Vi snakker her om en sosialkonstruktivistisk (se 5. Verdisyn) måte å lære på. Samtidig vil fokus i større grad igjen komme på læreplanen. Allerede til høsten vil elevene på vg1 få tilbud om gratis digitale læremidler i norsk og naturfag. Utviklingen er finansiert av Kunnskapsdepartementet.Hvordan disse vil bli seende ut vet vi ikke ennå, men det er naturlig å tenke seg dem bygget opp som en digital lærebok. (Se fra slide 68 i presentasjonen til Moen). Dette er ingen garanti for at en tar i bruk sosialkonstruktivistisk pedagogikk.

Eksempler
Tavla i lengre tid vært utfordret av [|elektronisk whiteboard]. Og over tavla henger gjerne kartene. På webben er det en rekke digitale karttjenester og satelittbilder som er fritt tilgjengelig.Tenk bare på hvilke muligheter denne kombinasjonen gir i fag som [|geografi] og historie. I **matematikk** er den grafiske kalkulatoren overflødig. Langt mer visuelt er det å bruke programmet Geonext som er et gratisprogram for dynamisk geometri som kan lastes ned på egen maskin eller [|kjøres online]. GeoGebra er et annet tilsvarende program og dette har til og med sin [|egen wiki.] I **naturfag** vil f. eks klimaproblematikken bli meget sentral i årene framover. Her vil lærebøker, leksika og filmer som ikke er av nyeste dato fort være uaktuelle. Derimot gir nettet mange muligheter til å hente og dele den nyeste informasjonen. Et eksempel på dette er [|miljolare.no] som er et verktøy for opplæring i bærekraftig utvikling. Nettstedet inneholder aktiviteter som elever kan gjennomføre i sine nærområder. Resultatene av undersøkelsene legges inn i en felles database som gjør det mulig å sammenligne egne og andres observasjoner.

Tradisjonell bruk av IKT
I begynnelsen var det snakk om å kjøpe programvare som så ble installert på datamaskinene, enten som enbrukere eller i nettverksløsninger. Det var alltid et prisspørsmål hva man hadde råd til og det var kamp mellom fagseksjonene om hvilket program som var viktig å kjøpe. Enda er det mange leverandører av pedagogisk programvare av denne typen. Datamaskinene ble avanserte skrivemaskiner men pedagogikken ble ikke alt for mye utfordret. Etter hvert kom internett med hjemmesider og portaler av ulike slag. Elever blir bedt om å finne stoff på nettet og skrive om et emne for så å levere det digitalt. Etter hvert som digitale bilde og videokamera ble vanlig åpnet det seg nye media som kunne brukes i skolesammenheng. Også musikken ble digital og nye muligheter åpnet seg for elever innen feltet mulitmedia. Det ble mulig å levere skolearbeid der ulike media var integrert. Men hvor mye hadde de nye digitale mulighetene endret pedagogikken i klasserommene? De fleste hadde læreboka som definerte det faglige innholdet, det såkalte pensumet. Læreren kunne formidle av sitt velfylte faglige skattkammer. Web 2.0 utfordrer mye av dette.