5.6+Web+2.0+og+kompetansebygging

Alle resonnementene ovenfor vil skape diskusjon på et lærerværelse. Diskusjoner vil til syvende og sist dreie seg om verdisyn og hente argumenter fra forskning, erfaringer og synsing. Uansett hva en måtte mene om hvem eller hva eleven er, vil den interaktive nettbruken fremme sider ved mennesket som det sosiale, det nysgjerrige, det å ville utrette noe og kunne utfolde seg og ta i bruk sine kreative sider. Det har vist seg og kan dokumenteres. Et elemenet er hvordan vi hånderer det elevene bringer fram av kunnskaper, ferdigheter og holdninger. Spørsmålet utfordrer synet på hvem som eier kunnskapen, ferdigheten og holdningen. Dersom en tar i bruk web 2.0 og slipper eleven til i utviklingen av hva som skal settes som dagsorden i klasserommet, vil en fort komme over i diskusjonen om dette. En lærer laget lærebok sammen med elevene sine. Læreren hadde ansvar for å klargjøre ferdighetsmålene som skulle nåes utfra læreplanen, men det gjensto å hente inn temaer og stoff, arbeidsmetoder og evalueringsformer. Er det ansvarlig å la elevene delta i dette. Det er den ene utfordringer. Den andre er villigheten til å dele. I et konkurransesamfunn vil det være en utfordring å dele. Har jeg noe kunnskap som gjør at jeg kan få høyeste karakter eller få lokalt lønnspålegg, hvor villig er jeg til å dele. Jeg kunne få konkurrent. To verdisyn står mot hverandre og representerer ulike verdisyn, verdisyn: inkludering, deling, samarbeid mot individualitet og konkurranse. Lærere som har tatt i bruk web 2.0 i opplæringen, opplever at elever ikke vil skrive sine oppgaver på en wiki f.eks. De vil ikke dele. Lærerrommene rundt om opplever det samme. Ikke alle lærere dele rundhåndet med hverandre. Å lære ved å dele, er en kultur som utfordrer. Men dersom en erfarer ved å dele, lærer en mer. Kanskje en kunne erfare at fellesnytten på lang sikt kan tjene egennytten.
 * Å dele og inkludere**

Artikkelen "The Dawn of Emergent Collaboration ", Spring 2006, har en vakker tittel. I en tid med digital informasjonsflom, impulskaos og kunnskapsarbeiderens følelse av tilkortkommenhet i stadig omstilling, fornemmer leseren en lysning, en sol stige opp i morgengryet. I artikkelen peker Andrew P. McAfee på muligheter web 2.0 &Enterprice 2.0) gir samarbeid, og interaktiv informasjon og læring som kan lette kunnskapsarbeideres arbeidssituasjon, gi mer oversiktlige forhold mht kunnskapstilegnelse og dermed økte og bedre resultater. Han viser til eksempler og forskning . Det samme kan elever erfare. Men det verdimessige grunnlaget vil ikke være endret. En verdimessig endring skjer når en lærer, deler og inkluderer på det verdimessige grunnlaget: alle skal med. Web 2.0 er mulighetens verktøy. Uansett verdisyn, vil bruk av web 2.0 måtte hvile på troen på medarbeidere og på elever, villigheten til å slippe dem til, åpne opp for delaktighet, medbestemmelse og medvirkning. Dette er en verdiforankring som også er nedfelt i skolens generelle læreplan og i Hovedavtalen for ansatte. Å dele, er en kompetanse og en verdi i et humanistisk samfunn. Når en i tillegg kan dokumetere at kunnskap og kompetanse øker når en deler, ja, det er den eneste måten å få kunnskapen til å øke, da når en ønskede mål som bl.a. EU har uttalt for Europa. EU har som mål for skolen og opplæringen uttalt at Europa skal være best i konkurranse på verdensbasis. Dette skal en nå ved å satse på kompetanse. Web 2.0 gir muligheter for økt kunnskapsdeling og dermed økt kunnskap og kompetanse.